צבעים נמלטים
'צבעים נמלטים' מאת ליסה בר ; מאנגלית: אינגה מיכאלי כתבה: ד"ר רותי קלמן תחילתו של הרומן המרתק 'צבעים נמלטים' הזכיר לי את סבי, ישעיהו (אלכסנדר) קורן. סבי היה צייר. הוא וסבתי גרו איתנו בבית, וילדותי עברה עלי כשאני יושבת פעמים
'אזהרת סערה' מאת: מריה אדולפסון; משוודית: יעל צובארי
הספר 'אזהרת סערה' של הסופרת השוודית, מריה אדולפסון, שייך לסדרת ספרי מתח שכתבה אדולפסון, ואשר עלילותיהם מתרחשות במדינת איים דימיוניים בשם דוגרלנד. אותה מחלקת רצח, כמו בספרים האחרים, תנסה לפענח, בספר זה, את מותו של פרדריק סטוב, מהעיירה נורו, שרק למראית עין, מעד אל מותו בתהום של המחצבה.
קארן איירן הורנבי, היא חוקרת ראשית במחלקת פענוחי הרצח של דוגרלנד. האירוע הנוכחי מתרחש במהלך חופשת חג המולד, כשהיא מארחת בביתה את אמה ובן זוגה, וחברים קרובים. בתוך ליבה היא כבר מחכה שיילכו, וייאפשרו לה לשוב ולהסתגר בתוך עצמה, עם רגשי הכאב והאשמה, על אותה תאונת דרכים שנגרמה בעטייה. בתאונה זו היא איבדה את בעלה ובנה. היא עצמה נפצעה ועדיין מתאוששת בחופשת מחלה.
"השיחה מיונס סמד הייתה גלגל הצלה ממש. היא היתה מותשת מהבטלה הכפויה וקיבלה בברכה את העבודה כאילו מדובר בחופשה נחוצה. משימה מוגדרת, משהו שהוא בגדר יכולותיה. היא לא מודאגת כלל מהחקירה הצפויה. המידע המועט שקיבלה בנוגע למה שאירע בנורו דל מכדי שתהגה תיאוריות או תחשוב על הבעיות. היא עדיין מרגישה אך ורק את ההקלה המשכרת…"
דמותה של החוקרת, היא דמות עגולה. היא חכמה, מקצועית; היא חוקרת חדה ויעילה, אבל גם אנושית מאד; היא פצועה, פיזית ונפשית; נופלת להרפתקה לילית עם הבוס ומצטערת על כך. היא חוזרת להיות הילדה הקטנה, כשהיא מבקרת בבית דודתה, בנורו; היא מאמצת אל ביתה את לאו פריס, כוכב רוק בעברו, שהפך להומלס, ואשר משלם לה דמי שכירות סמליים בלבד תמורת השימוש בבקתה הצמודה אל ביתה. היא גם מאמצת – קצת בעל כורחה, והרבה מרצון בלתי מוגדר – את סיגריד, נערה צעירה בת 19, עם פירסינג וקעקועים, שהיא בתו של יונס סמד, הבוס של קארן. סיגריד ירשה את בית אמה, לאחר מותה של האם, אבל היא מפחדת לישון לבד בבית. ולכן היא שבה בתירוצים שונים אל ביתה של קארן, שמחבבת את הנערה ומבינה את פחדיה.
מי שמקבל את פניה בהגיעה לנורו, לחקירת החשד לרצח, הוא מפקד המשטרה המקומית, תורסטֵיין בּילֶה, שמתגלה כאיש נעים הליכות. הוא מיודע בכל מה שקורה באיזור, מכיר את כל המשפחות ואת כל הרכילויות, ויעיל מאד. בעזרתו, ובמהלך חקירותיה, היא מתוודעת לקיומן של שתי משפחות יריבות; למזקקת ויסקי מקומית, עם כוונות התרחבות, ולכמה חשודים פוטנציאלים ברצח פרדריק סטוב, וברצח נוסף שייתרחש בהמשך, ואשר מעמיד אותה בסכנה של ממש.
קארן תתגלה גם כחברה טובה, כשתחרוג מהנוהל המסודר והמשטרתי, ותרים טלפון לבן-דודה, אוד, שמשתייך לארגון אופנוענים חזק באיזור. היא תבקש ממנו בקשה, שעלולה לסכן את מישרתה, ואולי אף את חירותה.
הסערה קשורה אמנם למזג האוויר הקר מאד באזור. אך יותר מכך, זוהי סערה מטאפורית, שמתבטאת בפועל באלימות של בּוּ, בעלה של איילין, חברתה של קארן "הדבר הראשון שהיא מרגישה זה הריח של השטיח… ריח מוכר של עצבות ושלווה, השקט המדומה שאחרי הסערה. ואז ההבנה שאין שום אחרי. שום זמן להתאושש… שום זמן לאגור כוחות ולתקן את מה שהתקלקל. אין אחרי, רק לפני."
אזהרת הסערה הפיזית הקרבה, שעליה שומעת קארן ברדיו בדרכה לזירת הפשע השני, גם היא אזהרה מטאפורית, על הסכנה והסערה שהיא עצמה עתידה עוד לחוות בחקירה זו.
הספר כתוב היטב ומותח. קיראו.
'צבעים נמלטים' מאת ליסה בר ; מאנגלית: אינגה מיכאלי כתבה: ד"ר רותי קלמן תחילתו של הרומן המרתק 'צבעים נמלטים' הזכיר לי את סבי, ישעיהו (אלכסנדר) קורן. סבי היה צייר. הוא וסבתי גרו איתנו בבית, וילדותי עברה עלי כשאני יושבת פעמים
'החיים שגנבתי' מאת ניקולה סקוט ; מאנגלית: שלומית אבירם כנען כתבה: ד"ר רותי קלמן אגנס קרופורד גדלה עם אמה התופרת, החד־הורית, שהעניקה לה אהבה רבה ואת כל מה שהצליחה ללמד ולתת לה, למרות דלות חייהן. אולם, במהלך מלחמת העולם השנייה,
'מאה השנים של לֶני ומַרגו' מאת מריאן קרונין ; מאנגלית: שאול לוין כתבה: ד"ר רותי קלמן ערגה, חברתי, הביאה לי במתנה את הספר הזה, עם הוראה מפורשת לקרוא. קראתי. לא היתה לי ברירה. וטוב שכך, כי זו היתה חוויה נפלאה,
'מתכונים לאהבה ולרצח' מאת: סאלי אנדרו ; מאנגלית: יעל אכמון כתבה: ד"ר רותי קלמן זהו ספר שסובב סביב אוכל, ומקיף אישה אחת, שחושבת ומרגישה אוכל 24/7, ויודעת לנחם, בדרך הכי נעימה שהיא מכירה, דרך האוכל. אמה היתה בשלנית אפריקנרית, ואביה